- Tak pojď.
Pojď pejsku. Podívej míček.
No tak, přines ho.
- To nebude problém.
- Ahh, bože.
- Pokud ano, dej mi vědět. - Co tu sakra děláte? Tohle není kancelář.
Jsem tu soukromě. - Pět minut.
- Ne, řekl jsem to v úterý, i minulý týden...
a jiné odpovědi se nedočkáte.
- Pět minut, pane předsedo.
Víc nežádám ... pět minut.
- Chcete kávu? - Ne, nechci kávu.
Chci si hrát se svým psem.
- Nežádám, aby jste hlasoval pro...
vím, že nemůžete. Jen nechte své lidi,
ať se rozhodnou sami.
- Zákon na telekomunikační dohled na soukromí.
Spíše je to invaze do soukromí.
- Četl jste noviny? - To není první krok k fízlovské společnosti.
To je její legalizace.
- Je to jenom hysterie. - Ó! Poslyšte, nenechám v kongresu...
projít zákon, který umožňuje vládě nastrčit
kameru a mikrofon komu se jí líbí.
- Phile, mě je jedno kdo s kým spí...
nebo který člen vlády pije.
Ale jsme nejbohatší, největší země proto nás nenávidí.
A vy a já to víme zatímco průměrný občan ne.
Jsme ve válce 24 hodin denně.
- Ano, ano, ano.
- Mám vám vyčíslit počet amerických životů,
které jsme jen za poslední rok zachránily oprávněným využitím odposlechu?
- Thomasi, zkraťte to. Jen v Syracusach mám...
tři velké zaměstnavatele, které by tento zákon úplně zničil.
- Slibuji vám na volební fondy víc peněz než...
vám dávali tyhle společnosti.
- Já nemluvím o penězích na mou kampaň.
Já mluvím o mých voličích bez práce.
Bože. Vzbuďte se!
Národní bezpečnost přece není jediným problémem této země.
Bože.
Radši to ukončíme.
- Prosím Phile, neodcházejte.
Vždy jsem stál za vámi, ne? Byly časy...
osobní situace, kdy jste potřeboval mou pomoc a mou důvěru.
- Chcete mě vydírat, vy ctižádostivý všiváku?
- Je mi líto, že nenacházíme společnou řeč pane poslanče.
Jste dobrý chlap. Vaši voliči mají štěstí,
že je zastupujete.
- Tak pojď. No pojď.
Tak pojď.
N E P Ř Í T E L S T Á T U
- Takže se budeme prát, dobře můžeme se prát.
Jenže ono nás naše vlastní vedení...
tlačí do naprosto nevýhodný smlouvy
Každý ví,
že mafie přece kontroluje odbory od nepaměti.
A teď mi Pinterovi gauneři mlátěj moje lidi.
- Na to je tu Hobbsuv zákon a možná i jiné.
- Ahoj. - Jak se vede, Eddie? - Díky.
- Jak se máš? - Dobře. - Díky.
- Robert. - Tony O'Neill. Moc mě těší.
- Tak Hobbsuv zákon. No jen tak dál.
To chce machra na pracovní právo. Co se stalo?
- Byli jsme předevčírem u Louieho, šel jsem na záchod...
a tam po mě skočej dva cigoši.
- Raději budeme říkat „ltalo-Američané„.
- Jo, klidně. Začali mě zpracovávat, už to vypadalo vážně,
ale pak přišel Larry Cash a pomohl mi. - Jo, Larry je teď v nemocnici...
má rozbitou čelist a natrženou ledvinu.
- A to už je věc trestního práva, Roberte?
- Ne to by trvalo moc dlouho.
A pak jsou tady jejich rodiny, které by tím trpěly.
- Julie, můžeme poslat bednu Chianti Larrymu Cashovi?
- Larrymu Cashovi? - Ano, je u svatého Lukáše.
A nějakou květinu jeho manželce, Brendě. Najdete je v adresáři.
- Jistě, pane Deane.
- Dobře, teď můžeme jít v klidu domů? - Dobře.
- Jsem váš právník. Já už si s těma taliánskejma grázlama poradím.
Pintero nemá šanci.
- Jak ti chutná pstruh?
- Jako ryba. - To je ryba.
- No, já tím myslím že chutná jako kterákoliv jiná ryba.
- Dobře.
Brill říká, že tímhle videem Pintera přesvědčíš.
Ale pozor na FBI. Podle Brilla to tam sledujou.
- A kdy se s ním setkám? - S Pinterem?
- Ne, s Brillem.
- Nikdy
- Dobře. Um...
Představoval jsem si lepší odpověď.
- A jakou odpověď jsi si představoval?
- Oh, to nevím. Brzo. Ale ne nikdy.
- Bobby, musíme tím projít pokaždé?
Brill mluví jen se mnou, a já mluvím jen s tebou. Takhle to je.
- Dobře, promiň že jsem trochu nesvůj,
když najímám někoho, koho neznám ani od vidění.
- Vždyť nemusíš.
- Deset tisíc dolarů.
A taky jsem trochu nesvůj, když mám u sebe takový prachy.
- Tak já ti odlehčím.
- Nevím, jestli Brill zvýšil cenu nebo ty provizi.
- Já beru 15%, jako vždycky.
U Brilla závisí na riziku.
Možná by jsi měl zkusit někoho jinýho?
- Co, jinýho než Brilla? - Jinýho než mě.
- Co je s tebou? - Ou, vůbec nic.
Prostě, někdo s kým nemáš tak složité vztahy.
- Ale mě se líbí.
Stejně jako ty. - To je vzájemné.
- Hele, chci mít jen jistotu, že neporuším zákon.
- Máš ji. - A jak si můžeš být tak jistá?
- Já tě prostě nenechám.
- Tak, pane Pintero, ten chlápek nalevo je Carl Matthews, místní odborový předák.
A toto je Dave Early, pokladník národního svazu.
Oh, a vidíte tohohle?
To je Hugo Simic. spravuje penzijní fond.
Tohohle chlápka určitě znáte?
To jste vy. Nebo se mýlím, pane Pintero?
- To nejsem já.
- Tak půjdeme kousek dál.
„- Na, vyfoť nás. - Řekněte prachy.„
- Tady jste hezky.
„- Teď řekněte nevinej.„
- To nejste vy?
- To nejsem já.
- No, to je ale pro mě úžasná novinka.
Fakt mi spadl velkej kámen ze srdce.
Protože vy jste v podmínce a máte přísnej zákaz,
pokud vím, stýkat se s odborářema.
- Já vím. - Takže když mluvím čistě hypoteticky,
kdybyste to byl vy, tak by vás zavřeli na ...
15, možná 20 let. Třeba ještě víc.
Ale vy to nejste, jak zcela přesvědčivě tvrdíte?
- Zbláznil jste se? Přesvědčivě? To nejsem já.
- Oh, to nejste. Dobře, lituji že jsem otravoval, pánové,
když to teda nejste vy.
Ale něco mě napadlo? Možná bych mohl...
tu kazetu dát federální prokuratuře.
Mají tam fakt slušný videorekordéry.
Kolikrát vidí něco, co my ne.
- Nikomu nic předávat nebudete.
- O co vám jde? - Moji klienti schválí smlouvu pouze v tom případě,
když v ní neucítí žádný cizí vlivy.
- Dobře. Sedněte si.
- Ne, to je dobrý. - Ne to není dobrý!
Posaď tu svojí prdel!
- Rád bych svým klientům, zajistil jejich ústavní práva.
A když to půjde, ta kazeta navždy zmizí v mé soukromé sbírce...
spolu se zapruderovým filmem a pornem z Hitlerova bunkru.
- Máte od toho kopie? - Samozřejmě.
- Kdo to točil? Vy?
- Jsem právník. Já netočím videokazety.
- Tak teď mě poslouchej, ty černej hajzle.
Ta zasraná kazeta může zachránit tvoje klienty,
ale buď si jistej, že tebe nezachrání.
Tak kdo tu všivárnu natočil?
- Nevím. - Tak odkud to máš?
- Od jednoho známího.
- Pan Dean má známí. ale já mám přátele. Tak nevím.
Vicku, jdi ven. Podívej se jestli tam nejsou nějaký známí...
černýho vyznání.
Carlosi, nechceš se zvednout z tý židle?
Promluvím si s panem Deanem.
Kdo je ten tvůj známej?
Tak poslouchej, chci vědět kdo to natočil
a chci to vědět do týdne,
jinak je po tobě.
- Ahoj, úsměv.
- Co? - Úsměj se na FBI.
- Kdo je ten chlap? - Já nevím, ale na Itala moc nevypadá, co?
- Table Harwest 101. Ten náš modrý kabát míří k východu.
- No tak uhněte, chci tam dostat jeho značku.
- Hlásím se vám živě od Lockravenského jezírka,
kde právě policie vytahuje z vody...
mercedes republikánského poslance...
Phillipa Hamerslyho ze Syracuse, stát New York.
K této nehodě, došlo ve velmi nevhodnou dobu
neboť kongresman oponoval velmi spornému návrhu zákona...
o telekomunikačním dohledu na soukromí.
Hasiči mi sdělili, že kongresman
byl ve voze sám.
To mohu potvrdit. je ale podivné,
že jeho oblíbený pes, Bob, je zde s policisty.
Dozvěděla jsem se o kongresmanových srdečních potížích.
Před několika lety prodělal...
velmi náročnou operaci srdce.
Vyšetřovatelé z oddělení vražd mi sdělili, že na jeho klíně našli lahvičku s léky.
Což by mohlo znamenat, že kongresman a nyní se dohaduji,
utrpěl srdeční záchvat a sjel do jezera.
Zůstala po něm čtyřčlenná rodina.
Podrobnosti budeme přinášet průběžně.
- Potřebuji informace o hnědém džípu...
GMC ze sedmdesátéhopátého.
Washingtonska značka. 8K...
6, 3, 9, 4.
A taky informace o majiteli.
- Jake, prosím tě žádná optimistická čísla.
- Pane? - Já chci vědět kolik máme voličů...
kteří nezmění názor s každým obrácením větru.
Děkuji ti.
- U jezírka budou asi potíže.
To je Daniel Zavitz. Fotografuje přírodu má pár vládních grantů.
Jeden na monitorování migrace kanadských hus.
Pokud migrují.
Má takovou bednu. je v ní digitální kamera,
která se aktivuje pohybem.
Byla nasměrována na přístaviště na druhém břehu.
- Chci dva odborníky na elektroniku, největší machry.
Ať to zařídí Fiedler, a pak Kramer...
sežene pár bývalých vojáků.
- Jak tomu budeme říkat?
- Běžné cvičení, tady u nás.
Spoj se s družicovým průzkumem. Padělej souhlas FBI.
Nic nesmí proniknout ven, a chci tu kazetu.
- Jistě. - Napíchněte toho fotografa.
- Samozřejmě.
- Fiedlere, tady Hiks. Potřebuji napíchnout Daniela Leona Zavitze.
202-555-0108.
- Ahh, jak to mám zdůvodnit?
- Cvičení P-1. Schváleno FBI.
- Krug a Jones, pane.
22. Námořní expediční jednotka. Poslal nás Kramer.
- Hm, hezký střih. - Třicet měsíců ve federální věznici...
v Marion, Illinois, za napadení seržanta. Co to znamená?
- Byl to kretén a zasloužil si to. Teda když dovolíte!
- Zcela nový, určený pro dnešek.
Elektrický.
Sedan pro vás.
- Hlásím se vám živě od Lockravenského jezírka...
kde právě policie a hasiči vytahují z vody...
mercedes republikánského poslance Phillipa Hamerslyho.
Vidíte to tady za mnou.
Úřední místa nejsou příliš sdílná.
Dozvěděla jsem se jen, že kongresman...
byl v době nehody, tedy asi před hodinou ve voze sám.
Je celkem známo, že měl potíže se srdcem.
Vyšetřovatelé mi řekli, že měl v klíně lahvičku s léky.
Což může znamenat, že kongresman podle mých dohadů.
mohl dostat srdeční záchvat a sjet do jezírka.
V době nehody neměl plánovanou žádnou...
- A do prdele! - Zvláštní je, že kongresmanův pes Bob...
- Tak to je bomba....
- V současné době, ho má policie
Pochází ze Syracuse, New York.
je hlavním oponentem zákona o telekomunikačním dohledu na soukromí.
- Zpravodajství. - Lenny...
nevěřil bys, co se mi před chvílí dostalo do rukou.
- Zavitzi. Ahoj. - Lenny, mám...
nahranou vraždu Phila Hamerslyho.
- Phil Hamersly zemřel na srdeční záchvat.
- Mýlíš se. Hamerslyho profesionálně oddělali pod dohledem nějakýho...
starýho prďoly, kterej zřejmě trpí nedostatkem vitamínu B.
- A jak ses k tomu dostal? - Natočila mi to kamera umístěná v bedně u jezera.
- Ty kecáš! - Byla přímo proti tomu místu,
kde Hamerslyho zabili.
- Za jak dlouho mi to sem můžeš hodit? - Teď zrovna dělám kopii.
- Marku, zvoní mi telefon.
Dobře. Zavolej zase někdy.
- Fiedlere, je linka bezpečná? - Ano, pane. - Tak do toho.
- Zavitz mluví s Lennym Bloomem...
bývalým protiválečným aktivistou.
Publikuje levičácké články o různých politických subjektech.
Zavitz mu tu kazetu chce odvést. - Napíchněte Blooma.
A na celou operaci vyčleňte zvláštní satelit. - Už se stalo.
- Ano, takže Julie, dneska už si beru volno
Jo, dokupte mi ty dárky. Zbavte mě té tíže.
Hele, mají holky v oblibě prádélko?
Dobře. Tak naschle ráno.
- Dobrý den. - Dobrý den.
- Velmi dobrý?
- Vítám vás.
- Dobrý den. - Dobrý. - Mohu vám pomoci?
- Uh, ano. - Líbí se vám tu něco?
- Uh, mám ženu. - To nevadí.
- Uh, uh, um, já jen... potřebuji... Potřebuji nějaký...
uh... Vánoční dárek.
- Pro svou manželku? - Ano. Už jsme spolu pár let, tak jo.
- Tak chcete nějaké prádélko pro vaši manželku? - Ano, ano, to ano.
- Třeba od Christiana Diora?
- Budu k vám upřímný. Já se v tom moc nevyznám, prostě...
- Já ne. - Jste mimo.
- Já, já ne, že bych to nikdy v životě neviděl,
tak zlý to zase není.
Já jen, nechtěl jsem přijít a vypadat jako blbec.
Je pozdě.
- Jo. Jakou velikost? - Promiňte?
- Oh, mé ženy. Ou. - Jo. - Uh, ona, ona je, um...
Ona je asi, uh... Ona... - Šestka?
Ano, asi, ona je, uh... Ona je asi... Asi šestka.
- Ano. Co podprsenka?
- Um...
Oh, tak trochu větší než vy.
Teda ne, myslím tím jen o malý kousíček.
- Ups. - Že jsem jí nekoupil hodinky.
- Haló!?
- To jsem já, Ruthie. - Sakra. - Zase mi odpojili telefon.
- Uh... Mě taky nefunguje. To někde něco opravujou.
- Um...
Potřebovala bych pár drobných na telefon...
No tak. Musím zavolat doktorovi.
Danny...
Danny, vždycky prachy vrátím. No tak...
Danny...
Otevři mi...
- Sakra.
- Otevři mi... - Uh, jedna minuta.
- Jdu na to. - Otevři mi, Danny...
- Dělej. Dělej.
- Sakra.
Nejde to.
- Už ho mám. Chce nám utéct!
- Dělej, utíká nám. - Zaměřte souřadnice šířka 38.55, délka 77.00.
- Rozumím základno. Tady kontrolní stanoviště.
Zaměř mi satelit. Souřadnice
šířka 38.55, délka 77.00.
- Rozumím. Chvíli to potrvá. Konec
- Zdrhej Danny, maj bouchačky!
- Kam zmizel? - Je na střeše. Támhle. Jdeme...
-Dobrý, už to nabíhá. -Ještě mi ho zaměř.
Už ho vidím. Díky.
Všem jednotkám: Běží po střeše severním směrem.
Columbijská a 18... Potvrďte mi zaměření. Přepínám.
- Potvrzuju. Sledujeme ho.
- Pohněte sebou. Přeskočil na sousední budovu.
- Všem jednotkám, vbíhá zadním vchodem... - Ke kapitánu Ikemu.
- Kapitánu Ikemu. - Přepínám.
- Z cesty!
- Hej!
- Jedničko pozor, podezřelý směřuje...
- Vyběhne na Kolumbijskou. - Rozumím.
- Vidím ho, vidím ho.
- Všem jednotkám: Vbíhá do holičství.
- Zamčený! - Kecáš! Ztratil se, ztratil se!
- Jednotkám v akci právě vybíhá zadem do uličky.
- Jsem v háji, nevidím ho. Jedničko ztratili jsme ho.
- Nevidím... Co vy? - Kdo ho má?
- Zavitz - Dany Zavitz...
- Co? - Já jsem Bobby Dean. Byli jsme na Georgetownu. Co je s tebou?
- Pomoz mi. - Jsi zraněný? - Co říkáte na tomuhle, pane?
Tohle je Becky. Becky, ukaž se.
- Promiňte, můžete nás chvilku nechat?
- Blíží se k Prettovi na Conectikatský.
- Pratte je za tebou, otoč se. - Mám ho!
- Uhněte z cesty!
- Hey, hej! Vrať mi ho!
- Dělej, pohni, dělej...
- Běží po Conectikatský na sever
- Dobrý, mám ho
- Chyť ho, chyť ho...
- Obrátil. Otočil to. Teď jede na jih.
- Stůj!!!
- Je dole na Cenectikatský, jedničko co je?
- Leží na zemi, leží na zemi.
- Co se stalo? - Ten chlap na kole se zabil.
- Oh, Bože.
- Vyhrávám. - No jo vyhráváš.
- Ou, sakra...
- Ahoj. - Já vyhrávám. - Ne, já vyhrávám.
- Chytil jsem ho. - Haló! - Ou, ano? - Dobrý den.
- Nespletl jsem si dům?
Hledám osmiletýho kluka, asi jako ty.
Celkem fešák. Údajně můj syn. - Ne, nevím.
- Hmm. Možná je za televizí. Eriku? - Pane Deane! - Tati!
- Eriku? - Pane Deane, odejděte! Ustupte z cesty!
- Co? Co? Ou, omlouvám se.
- To jsou moje vánoční dárky? - Ano, některé.
- Můžu je rozbalit? - Jistě, posluž si.
- Vážně? - Ani ve snu. Jdi pryč. - Tati...
- Zůstaneš na večeři Dylane? - Když vám to nevadí.
- A máš prachy? - Prachy? - Dělá si srandu.
- Já zůstanu u Dylana, ano? - Ptal jsi se mámy?
- Zkoušel jsem to, ale vzteká se u televize.
- Oh, to je konec čtvrtého dodatku, tedy jeho zbytku.
- Dobrý večer. Marie. - Dobrý, pane Bobby.
„A nepochybujete o tom že průměrný občan...„
- Poslechni si toho fašouna zatracenýho.
- Ouu! „...a svoboda byla vždy velmi křehká„
„ když začnou vybuchovat budovy, změní se priority u společnosti i jednotlivce.„
- V tom má pravdu, děvče. - Bobby.
- Já tím myslím, kdo je ten idiot? - Vypráví nám tam o konci soukromí.
Chceš mít napíchnutý telefon? - Já neplánuju žádné výbuchy.
- A jak to máme vědět, když neznáme všechna tvá malá tajemství?
- Budete mi muset věřit.
- Oh, už vím. napíchneme jen zločince.
Nebudeme potlačovat práva poctivých lidí.
- Správně. - A kdo je rozezná?
- Myslím si, že ty určitě. - Hele, Bobby, měl bys to brát trochu vážně.
- Miláčku, ty to bereš dost vážně za nás oba...
i za polovinu lidí v okolí...
„Desítek miliónů cizinců žijících u nás...„
„ mnozí z nich považuje Spojené státy za svého nepřítele.„
„A teroristické činy ...„ - Vzpomínáš na Daniela Zavitze?
Byli jsme spolu na Georgetownu? - Mlhavě.
- Dnes jsem ho viděl. - Jak se mu vede?
- Nijak. - Co?
- Přede mnou ho strazilo hasičský auto - Ó můj bože!
- Potkal jsem ho v obchodě, a byl velmi rozrušený.
- A víš proč? - Nevím.
Než jsme měli příležitost promluvit si vyběhl ven...
a pak už jsem ho viděl jen mrtvýho.
- Bobby... Pojď sem!
Ohh, miluji tě tak moc Bobby.
- Já tě taky miluji.
Oh, a to jsem se nezmínil o tom, že mě chtěl zabít ten gangster.
- Ha. - Zase legrácky - Ou, myslíš? No tak dobře.
- Hmm. Co jsi mi přinesl? - Bowlingovou kouli.
Už nechci slyšet ty řeči o teroristech strašíš s tím děti.
„Hned po skončení zasedání kongresu...„
- Tak co. - Zavitz je mrtvý. Ten novinář Lenny taky.
- Co kazeta? - U Zavitze jsme našli originál.
- Originál? - Existuje kopie.
- Existuje kopie? - Myslím, že ano, pane. - A další dobré zprávy?
- Do novin jí nedonesl, ale s někým se setkal.
- Kdo to byl? - Několik náhodných chodců a jeden známí.
- Kdo? - Robert Dean, odborářský právník.
Žije v Georgetownu s jeho manželkou, Karlou, taky advokátka.
Náhodou pracuje v komisi pro občanská práva.
- Takže to klidně mohla předat Bobu Woodwardovi.
Ale snad se nic neděje. Zjistěte kolik toho Dean ví.
A rychle. - Ano, pane.
- To je zase nadělení.
- Fiedlere, potřebujeme kompletní údaje...
o Robertu Claytonu Deanovi.
Sociální pojistka 986-26-0901. Vytáhni mi úplně všechno.
- Jedem, už ať sedíte v autě.
- Ericu, ráno mi zavolej, kdy pro tebe mám přijet.
Kdyby jsi se rozhodl, zůstat u Dylana do konce víkendu...
nebo do konce století, máma a já to schvalujeme.
Bude to pro nás rána, ale nějak už to přežijeme.
- Nemyslí to vážně, stýskalo by se mu stejně jako mě.
- Miláčku, pospěš si. víš co to znamená.
- Hmm. Že budeš spát, až se vrátím.
- To se stalo jen jednou, miláčku.
- Důkladně projíždíme databázi.
Brian udělal předběžný rozbor a srovnání...
a není to nezajímavý.
- Díky, Brian.
- Díky.
- Mrkni na jeho telefoní účet.
Komu volal?
- Ou, hele. Na tohle číslo?
Krásný Rachel Banksove. Bože, od tý bych si nechal zničit život.
- Prověř to.
- Studovali spolu na Georgetownu.
V druhým ročníku měli stejnou adresu a telefon.
Stýkají se, volají si, i když je ženatej.
Jó! Tak tady. - Co?
- Dean, měl za posledních 18 měsíců...
čtyři, pět, sedm výběrů v hotovosti 4.000, 5.000...
a vyšší, a vyšší
a rozkošná slečna Banksová....
v zápětí ukládá na svůj účet.
- Vydírání? - Nejde o stejný částky, podíváme se.
No jo je to přesně přesně 15% z toho co Dean vybral.
Brian, doneseš nám ještě?
Jsou tu záběry výškový kamery, policejní kamery...
a taky dvou bankovních kamer, ale tyhle jsou nejslibnější.
Z bezpečnostních kamer obchodu se spodním prádlem. Zastav to.
Otoč to o 75 stupňů, vertikálně. Zastav.
Zvětši to, 10krát.
Ještě zvětšit.
A teď to posouvej.
Dobře. Než se nám zakryje výhled, všimněte si té vypoukliny na kabele.
Vidíte ten stín? - Jo.
- Je tmavší. Zavitz mu do tý kabely něco hodil.
- Kazetu? - To není tak jistý. Tyhle věci jsou...
- Může to počítač otočit? - Jen hypoteticky. Chrisi.
- Ano? - Můžeš to otočit o 75 stupňů kolem vertikální osy, prosím?
- Co myslíte, že to je? - Vypadá to větší než kazeta.
- Zavitz měl doma digitální kompresní vybavení. Mohl to přehrát na cokoli.
- Nebo se kabela zkroutila Deanovi v ruce.
Nebo se tam něco mihlo a vrhlo stín. Třeba to nic není.
- Nebo naopak. Najděte to a uvidíme.
- Jdi pryč. Mám ještě práci.
Jdi... Porschi!
Jděte pryč!
- Dobrý den. Pane Dean? - Ano. Co se děje?
- Tohle je detektiv Benning. Já jsem Pratt. My jsme od městské policie.
Neradi vás obtěžujeme. Jen vám chceme položit pár otázek o Danielu Zavitzovi.
- Tak to ne. Ukážete mi vaše odznaky, prosím. - Zajisté, pane.
- Dobře. Pojďte dál. No tak Porschi.
- Dobře. Hezky klidně. Jen tak chlapci.
- Já, jsem vlastně tu nehodu neviděl.
- Ou, my nechceme mluvit o nehodě, pane Deane. - Promiňte, myslel jsem že jste přišli...
- Omlouváme se za ten zmatek pane.
My máme na starost jiný aspekt vyšetřováni.
Um, pan Zavitz byl zřejmě zapleten do nějakého vydírání.
- Co to má za hodinky? - Pracoval jste někdy pro Zavitze jako právník? - Omega.
- Ne nikdy. - Takže nejste vázán žádným tajemstvím?
- Shh-shh. Ano, správně. - Víte... pane Deane...
Máme důvod věřit, že vám pan Zavitz předal citlivé materiály.
- Jaké materiály? - Citlivé, doufali jsme pane, že nám to řeknete.
- Ne, ne, nic mi nepředal.
- Napětí v hlase ukazuje vysoký stupeň úzkosti.
- Úzkosti? Jakého druhu?
- Kdyby mi něco dal, věděl bych o tom.
- Jasně lže! - Co vaše tašky, pane?
Nemohlo vám něco spadnout do tašky bez vašeho vědomí.
- Promiňte. Daniel Zavitz mi nic nedal.
- Taky má pero Parker. - To je Mont Blanc.
- Nic mi nedal do kapsy, ani do žádné tělesné dutiny.
- Ať je to co chce, nemám to. - Můžeme se podívat?
- To by nešlo. Bez povolení ne. - Ou, Bože.
- Je dobrej. - Kde jste se vzal v tom obchodě?
- Nakupoval jsem prádélko. To se snad ještě smí, ne?
- Bylo to pro vaší paní? - Ne kdepak, vybíral jsem si něco pro sebe.
O víkendech se trochu převlíkám. Asi by vás překvapilo,
jak takový hezký kalhotky dají chlapovi pocit, že je sexy.
- Taky mohly bít pro Rachel Banksovou.
- Dobrou noc panové.
- Dobrou noc, pane. - Dobrou noc, pane Deane.
- O čem to mluvili, Porschi? Tady nic není.
- Miláčku, jsem doma.
- Uh, ano, hned jsem u tebe.
- Buď se s tím něco chystá udělat, nebo neví, že to má.
- Nebo to nemá vůbec.
- Víte co jsem viděl?
Viděl jsem vrahy osvobozené jen proto, že svědek byl alkoholik.
Viděl jsem násilníky, na které se nemohlo, protože šlo o štětku.
Důvěryhodnost, to je jediná hodnota, která pro nás něco znamená.
Jestli Dean dostal kazetu, a jestli s ní vyjde ven, chci vědět kdy to udělá, a chci to přesně.
Chci, aby lidé věděli že lže, dříve než něco řekne.
- Mohli by jsme unést jeho ženu a dítě, pak by nám to dal.
- Policie a FBI to vyšetřují celý den.
Napíchněte 20 čísel, která nejčastěji volá a proklepněte mu život.
V odborech je to samý, gauner a mafián.
A ta Rachel Banksová bude jeho slabina.
Chci vědět o jeho manželce, jeho rodičích.
Chci vědět jestli není gamebler, nepomočuje se a nekouká na porno.
K získání té kazety použijte všechny...
Na tom parchantovi, přece já neztroskotám.
- Řekni mi něco. - A co?
- Jak jsi zjistil, že se Pintero stýká s odboráři?
- Jsem prostě dobrej.
Ne najal jsem si detektiva.
- Hej! - Ztiš toho psa!
- Takovýho měla moje maminka. Au, on mě kousnul.
- A kdo byl ten detektiv? - Co chceš vědět? Jeho jméno?
- No tak Bobby. Ty víš na co se ptám. Je to ten chlap od Rachel?
- Carlo, proč vždy musíme skončit u tohohle?
- Bobby, jen se ptám, ano? - Carlo, Rachel je prostě minulost.
- Jsi pro mě jediná žena na světě.
Spolu s Janet Jackson.
Mám-li mluvit pravdu, pokud by mi zavolala Janet Jackson,
možná, že bych si změnil příjmení na Jackson.
- Tak dobře. Zlámu té ženské nohy.
- Nížš, jako by to udělali děti! - Mluvíš jako stará bába. Sklapni hubu.
- Ou, citlivka.
- No jo. Jones má problémy, který musíme řešit.
- Ou. Hej! Přátelé jedou domů.
- Dělejte, chlapi.
- Pěkný mixér.
- Oh, pane bože!
Oh, Porschi.
Sakra. Je zelenej.
- Jones jim pomaloval Čokla!
- Tady Robert Dean, 2811 Sutton. chtěl bych nahlásit vloupání.
Já nevím. Všechno tu zničili. Na první pohled, děti...
Pošlete prosím policejní vůz.
- Už jsou tam. - Trochu se tu porozhlédneme pane, madam.
- Alespoň jeden mi nechali.
- Jak víš, že to nebyl Pintero?
- Nevím. Bylo to tak nějak moc vandalský.
Tak jen doufám, že to byly děti.
- Johne.
- Co zde máme?
- To je přesně ono.
- Telefon za telefon.
- Vzali ti nějaké šaty? - Ne
I s botama mi je naházeli do vany...
a obarvili mi psa.
- Černý. - Černý.
- Přesně. Jak to vypadá?
- Díky pane Deane.
- Jste napíchnutý, pane Deane.
- Zničili mi počítače, domácí kino, vzali mi mixer.
- Co klenoty? - Ne.
- Nějaké stříbro? - Ne. Jen mixer.
- Mixer, jo? - Měl jsem ho moc rád.
- Hele já taky jako dítě blbnul.
Ne že bych se někam vloupal, ale znáš to...
Jó, to snad každej. Jen mi neměli brát ten mixer.
- To vypadá na těžkou citovou vazbu.
Hele někdo medituje, někdo chodí na masáže.
Já si mixuju. - Ty jsi opravdu zvláštní, víš o tom?
- Jo, a ještě ke všemu ten jedinej oblek je tři roky starej.
- Jednou zase přijde do módy.
ROBERT DEAN VYŠETŘOVÁN FBI
- Já nehodlám jen tak sedět a čekat než to přejde.
Jerry, já ty pravičácký hajzly zažaluju.
To je směšný. Ani mi nezavolali, aby se zeptali na můj názor.
Z toho je žádnej advokát nevytáhne. - Pane Deane?
- Ano. - Volá Rachel Banksova na lince jedna...
a máte přijít za, Silverbergem a Blakem do zasedačky.
- Dobře. Jerry, mám další hovor. Zatím.
- Ahoj. Co se děje? - Dnes ráno mi volali z práce, abych už nechodila.
- Co? Proč ne? - Nevím.
Reportéři se mě vyptávají na můj vztah k tobě a...
a jak dlouho pracuji pro mafii.
Pro mafii, Bobby. - Pane bože.
- Víš, jak těžko jsem scháněla tu práci? - Jo, já vím. Já vím.
- Pane Deane, Silverberg a Blake na vás stále čekají.
- Rozuměl jsem, hned na poprvé. Děkuji. - Máš své vlastní problémy.
Uh, ne, Rachel. To nic.
Oh...
- Právě jsem domluvil s někým, komu věřím.
Sejde se velká porota, aby prověřila tvou práci...
od té stávky elektrikářů.
- A proč to? - Prý jsi pomohl založit Samu Villotti v Zurichu společnost...
a že jsi přes svou milenku pomohl zvýšit vliv Peitsovy rodiny...
a opatřit falešného svědka k naší diskreditaci.
- Jo, tak to je pravda. - Ty to přiznáváš?
- Jistě. Až na založení tý společnosti v Zurichu...
a známost s nějakým Samem Villotti...
a existenci vztahu s nějakou Peitsovou rodinou.
To je směšný! - Roberte. - Mareku, já tvrdím že je...
za tím Pintero. Už zase pomě jde.
Dej mi jeden týden, jeden týden a čtyři naše advokáty...
a já vám zaručuju, že nás ten chlap bude prosit.
- A co Rachel Banksova.
- Co jako. Chodil jsem s ní ve druhém ročníku na právech.
Občas jsme v kontaktu. Občas si navzájem dohodíme nějakou práci. Nic víc.
- Měl jsi s ní něco před 4 lety?
- Masturboval jsi někdy ve sprše, Briane?
Hmm? Mel jsi někdy homosexuální myšlenky?
- Bobby, do toho mi nic není. - Tak to máš teda pravdu!
Miluju svou ženu a miluju svého syna, bezvýhradně...
bez jakýchkoliv pochyb, a do toho vám taky nic není!
- Uh, co kdyby jsi si vzal dovolenou...
než si to trochu prověříme.
- Vyhazujete mě? - Myslím, že jsi se vyhodil sám.
- Carlo.
Kde je má žena, Jen?
- Nechoď tam. ona nechce mluvit s tebou. - Proč ne?
- Protože si čte noviny.
- Hajzle. - Carlo.
- Proč jsem se to musela dozvědět, - Já jsem se to taky dozvěděl.
Jsou to lži. Nic z toho není pravda.
- Takže ty jsi tam s ní nabyl? - Ano.
Poobědval jsem s ní. Ona je kontakt na toho Brilla.
To je pravda. Někdo musel udělat tu fotku z bezpečnostní kamery před tou restaurací.
- Řekl jsi, že ona je minulost. - To je! Sešel jsem se s ní obchodně...
a věděl jsem, že když ti to řeknu... - Bobby, ty jsi s tou ženou spal.
Byly jsme v manželský poradně.
A teď chceš zapírat, že se s ní stýkáš? Je mi z tebe zle!
- Carlo, vláčejí mě v novinách za praní peněz, styky s mafií...
Ztratil jsem práci. Tak tě prosím...
Věř mi alespoň to, že s Rachel nic nemám.
- Ale jak ti tohle mám proboha věřit? Bobby, chci abys vypadnul.
- Carlo, říkám, že to je všechno nesmysl! - Já nechci už nic slyšet.
Nechci vůbec nic slyšet. V tvé přítomnosti to nevyřeším. Musíš odejít.
- Co potřebuješ řešit? - Odejdi! - Říkám že to je nesmysl! - Odejdi!
Odejdi, ať mohu přemýšlet, dobrá? Jen odejdi.
Jdi, Bobby. Jdi... Jdi.
- Chceš džus? - Jo.
Diky.
- Dobrý den. - Dobrý den. Rád bych si pronajal pokoj prosím.
- Jistě. Děkuji.
Promiňte, pane. Tato karta byla odmítnutá? - Je zbrusu nová. Zkuste to znovu, prosím.
- Ano, pane.
Třeba ještě není aktivovaná.
- Díky. Zkuste tuhle, prosím. Děkuji.
- Ano, pane.
Ne, taky neprošla.
Zkusím to znovu. - Ne, neděkuji.
Zmizel mi kufřík. - Promiňte pane?
- Tady jsem měl kufřík. - Jste si jistý, že jste si ho přinesl?
- Ano, určitě se nemýlím.
- Ahoj. Tady je Rachel. Zanechte vzkaz po zvukovém znamení.
- Ahoj, Rachel, tady Bobby. Potřebuji s tebou mluvit...
osobně.
Sejdeme se zítra, v 11:00 , na náměstí Mount Vernon.
- Jo.
- Přecházíme do druhé fáze cvičení.
Selbs vám řekne víc, dobře poslouchejte?
- Budeme sledovat subjekty na náměstí.
Budeme mít tři odposlechové stanice a dvě videokamery s mikrofony.
Pratte, jsi trojka. Jones, Fiedler, Krug...
vy se budete pohybovat kolem. budete je sledovat.
Vyrazíte až řeknu, zmizíte až řeknu.
Vše odposlechy řídím já.
Pro nezasvěcené, i když je nevidíme, musíme je alespoň slyšet.
Je to jasný?
Jasný?! - Jo. Chápu.
- V pořádku. Chlapi jasný? - Ano.
Jones, Krug, jste spojařský technici?
- Ne, vojáci. - Poznáš to podle sestřihu.
- Rád bych si sednul s panem Pinterem v soukromí...
abych si sním mohl promluvit o svých problémech.
Volal jsem, má tady být.
- Pan Pintero by vám rád pomohl.
Ale nepomůže. - A proč ne?
- No, za prvé jste mu neřekl, kdo natočil to video...
a za druhé, jsme utratili stovky tisíc dolarů...
za podvodný právníky vašeho typu...
jen kvůli právnickým gaunerům právě jako jste vy.
- Ale podle mě se tato nadávka „gaunerský právník„...
používá výhradně pro židovské právníky.
Advokát jako já, je obvykle označován...
jako „negerský„.
- No ne. Ten kluk je den ode dne chytřejší.
- Říkals přesně v 11:00 . - Já vím. To ten vánoční provoz.
- Hele není moc chytrý, ukazovat se spolu na veřejnosti.
- A máme snad co skrývat? - Je tam moc rušno. Nepřehodíme to na dvojku?
- Bohužel ne. - To je lepší.
- Kontaktovali mě dnes ráno z berňáku.
- Dvojko, dobrý. Drž pozici. - Oni říkají, že si žiju nad poměry.
- Ohh. Dělají ti kontrolu?
- Za poslední čtyři léta. Co se to děje, Bobby?
- Jen klid, netrap se tím. Má firma tě bude zastupovat, úplně zadarmo.
- Osmdesát procent. - Ale vždyť už tam nepracuješ, nebo ano?
- To je dočasná situace. - Z 80ti klesa na 20. - Hoďte to na trojku.
- Trojka. Hodně lepší. Hodně lepší. - Jsme v háji.
- Vyřízený.
- Rachel, já to urovnám.
- Jak? - Řekni mi o Prillovi.
- On říkal „Bill„? - Ne, „Prill„ s „R„. - To nemůžu.
- Proklepněte její spis, jestli se tam nevyskytuje jméno „Prill„.
- Rachel, nevidíš že on je klíč k téhle záhadě?
Od chvíle, co jsi mi dala tu kazetu s Pinterem se mi rozpadá život
Říkala jsi, že je to v pohodě.
- Dvojka dobrý. Držet pozici.
- Trojka dobrý. - Nebudeme se spolu o tom bavit.
- Dobrá, jdeme. - Co chceš teda dělat? Chceš chodit po parku?
- Chceš zpět svou práci? - Ne? - Chceš zpět svůj život?
- Tohle není život.
Miluju ženatýho chlapa.
- Dobrý, mám ho na lavičce.
- Rachel, omlouvám se, ale já s tím nemohu nic dělat.
- Proč myslíš, že tebe?
- Copak ne mě?
Myslel jsem si...
- Jsi blbec, víš to? - Ano. Já vím.
- Rachel, musíš mi říct o Brillovi.
- Půjdeme pryč.
- Jsou v pohybu.
- Jdou ke trojce... - Držte je. - Mám 40, 20...
- Sledujete je přes stromy. Dvojko, chytáš je? - Nevidím je.
- Opakuji, ztratil jsem je. - Trojko, vy nemáte nic.
- Ztratil se. Já jsem venku. - Ztratili jsme audio. Ale my máme jeho hodinky. Můžeme ho sledovat.
- Když potřebuji Brilla...
udělám křídou čárku na své poštovní schránce.
Když jí přeškrtne, předám žádost.
Vždy na stejné místo, stejný čas, stejné místo.
15:00 na přívozu na Gibson lsland.
- Viděla jsi ho někdy osobně? - On je hrozně opatrný.
Nelíbilo by se mu, kdyby jsi ho sledoval, nebo po něm pátral.
Nechávám to za sedadlem 32.
Odejdu a on si to potom vyzvedne.
- Omlouvám se za zpoždění. Zjišťoval jsem jestli vás nesledují.
- Brill? - Brill je mrtvý.
Zemřel na neštovice. Je pohřbený v Kansasu.
- Co je to? - Detektor štěnic.
Zujte si levou botu. - Proč bych to měl?
- Zujte si ji. Nemám čas to vysvětlit. Tak se sakra zujte.
No tak.
Vysílá signály. Dosah tisíc yardů.
Jsou blízko. Jdeme.
- Kdo je blízko?
A proč mi strkají věci do bot.
- Ne vlezte si dozadu. Jako když jste zákazník.
- Všechno je v háji... žena, práce...
bankovní konto, všechno.
- Myslíte si že za tím vydíráním, byl Zavitz?
- Ne, to říkali oni. - Vy jste byl poslední kdo s ním mluvil?
- Jo. - Co říkal? - Neříkal nic, řekl jen, „pomoz mi, Bobby„.
- Pomoc s čím? - To nevím. K tomu jsme se nedostali.
- A co vám předal? - Nic. Nic mi nedal.
- Nesmíte mi nic zatajit, když budete lhát, nepomůžu vám.
- Nic. Vždyť jsme vám to říkal, nic mi nedal. Nic. - Jméno? Telefonní číslo?
- Ne, nic jsem od něj nedostal.
- Kdo to sakra je? - Někdo zkouší na sebe upozornit.
- Tak to se mu dost daří.
- Dva-nula-devět komukoliv. Potřebuji pomoc.
- Komu voláte? - Myslel jsem si, že pracujete sám. - Zavři hubu.
- Zůstaňte kde jste. - Hej!
- Zničili jste mi auto.
- Sakra.
- Pánové, právě vstupuje do budovy na severovýchodní Chambersnovi.
- Upřesňuji, je to Chambersnova 105.
- Kontrola vysílaček. - Všechny jsou funkční.
- Co souřadnice. - Žádný problém. - Vytáhneš mi je.
- Jasně. Šířka, 39 stupňů, 14 minut. Délka, 74 stupňů, 39 minut.
- Haló. - Carlo, nezavěšuj mi.
- Roberte, víš co si teď zrovna prohlížím? - Carlo, poslouchej.
- Dnešní fotografie. Tebe a Rachel. Byl jsi s ní?
- Carlo! - Carlo, kde jsi vzala ty fotky?
- Jednoduše, Roberte, přivezli mi je.
Záleží na tom? - Poslouchej...
něco se děje. Já nevím zatím, kdo za tím je...
- Roberte, Chtěla jsem si nakoupit...
a nefunguje mi žádná karta.
- Já vím. Mě taky ne. - Neměla jsem na jídlo.
„Ukonči to.„ - Musím už končit? - Proč?
- Carlo... Carlo, já... Já už musím jít. - Roberte, počkej.
- Dělej co ti řeknu, nebo te odprásknu.
- Co, to?
- Nastoupil do výtahu.
- Výtah. - On je ve výtahu.
- Ztrácíme ho. - Vidí ho někdo? - Potřebujeme místo s lepším signálem.
- Jdu na to. - Jste tam ještě? - Ne.
- Co se to tu děje?
- Shh. - Zastavili.
- Podrž to.
- O co vám jde? - Shh.
- Mám tu vysokofrekvenční ruchy. - Ztratili jsme vysílačky jedna, dva a šest.
Úplně se odmlčely, něco se děje.
- Vstávej
- Vysílačky tři, čtyři a pět jedou nahoru. - Někdo mu pomáhá.
- Měli jsme dohodu, žádný kontakt. Porušil jsi ji.
- Zřejmě chtějí na střechu. Jedničko...
severovýchod, Chambersova 105.
- Rozumím. Střecha, Chambersnova 105.
- Víš kolik federálů tě sledovalo u toho přívozu?
- Já, ne... - Pro koho pracuješ? - Co to kecáte? Já jsem...
- Jde o mě? Jsem já cíl? Vědí o mě?
- Kdo jako? - Tak znají mě? - Hele já nemám ponětí, o čem mluvíte.
- Buď jsi tak chytrej, nebo úplně blbej.
Vystup. Dělej.
- Teď se mi dělí signály. - Tři je na cestě dolů. čtyři a pět jsou ještě společně.
- Kam mohl jít?
- Jak jsi se dozvěděl o té lodi? Kdo ti to řekl? - Rachel. - Kdo byl ten druhej chlap?
Co ti říkal, přesně? - On řekl, že je Brill.
- Řekl to on nebo ty a on se chytil?
- Já jsem to řekl. - Krucinál! Víte... proto mám pravidla.
- Je za tím Pintero? - Myslíš, že má takovouhle techniku?
- Promiňte, pane, kde jsou vaše výtahy? - Tamhle. - Telefon jsi měl napíchnutý na satelit...
24 Ghertz. - Tomu já nerozumím.
- Něco jako silnej Low Jack. Co mají policajti na hledání aut.
- A co to znamená? - Rozumíš anglicky? - Zřejmě ne moc dobře.
- Jseš trochu tupej, že ano? NSA může sledovat čas na tvejch náramkovejch hodinkách.
- Hele. Dost! Teď mě buď zastřelte, nebo mi řekněte, co se tu děje!
- Jones, vem si schody. - Krugu, hlídej venku, přijdeš, až ti zavolám.
- Úřad národní bezpečnosti operuje po celým světě,
faxy, telefony, družicové spojení.
Je zřejmě jediný, kdo disponuje takovouhle technologií.
- A proč jdou po mě? - To nevím, a nechci to vědět.
Támhle jsou. Myslel jsem, že tyhle satelitní antény jim zkreslí signál.
- Kontrolo, tady jednička. Zopakujte souřadnice.
- Cahmbersova 105.
- Ty vysíláš, pořád mají tvůj signál.
Límec, pásek, zip. musíš se svlíknou ze všeho.
- A co mám dělat potom? - Nic. Moc by mě překvapilo, kdyby jsi přežil dnešek.
- Dva cíle na střeše, severní strana. - Rozuměl jsem. Dva cíle. sledujte je, prosím.
- Máš něco, co chtějí. - Ale já nic nemám!
- Možná že jo a nevíš o tom. Nepřibližuj se k Rachel ani ke mě.
Drž se od nás daleko nebo tě zabiju. Zahoď ty hodinky.
- Ty mi dala žena k výročí svatby. - Tak si je nech. A netelefonuj.
- Tak počkat. Buď spáchal sebevraždu... - Nebo se naučil lítat.
- Jedničko sleduj ho. - Cíl je v pohybu.
- Už ho zaměřil satelit.
Naběhne vám trojrozměrný skelet budovy.
- Tak pánové, zase máme spojení.
- Rozumím. Zobrazení je dokončeno.
- Takže ho máme na schodišti, běží z 20tého dolů.
19, 18, ...